СУДОВА ЕКСПЕРТИЗА З ПИТАНЬ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ: ГЕНЕЗИС, ПОНЯТТЯ, КЛАСИФІКАЦІЯ ТА СИСТЕМА - Федоренко, Владислав Леонідович; Тимощик, Лілія Павлівна (Експерт: парадигми юридичних наук і державного управління, 2019)
Публікація присвячена актуальним проблемам і перспективам розвитку судової експертизи об’єктів права інтелектуальної власності в Україні в умовах судової реформи. Визначаються основні етапи утвердження, починаючи з 2002 року, та розвитку судової експертизи у сфері інтелектуальної власності в контексті генезису механізмів захисту прав на об’єкти інтелектуальної власності. Відзначається унікальність і важливість діяльності Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції в 2004-2019 роках у контексті розвитку досліджуваного виду судової експертизи. Обґрунтовується, що судова експертиза з питань інтелектуальної власності – це цілеспрямована діяльність щодо отримання доказової інформації стосовно захисту права на об’єкти інтелектуальної власності, зміст якої полягає в дослідженні судовими експертами на основі спеціальних знань в галузі авторського права, права на знаки для товарів і послуг, права промислової власності, економіки інтелектуальної власності, об’єктів, явищ і процесів, з метою надання об’єктивних і належно обґрунтованих висновків, що є або будуть предметом судового розгляду. Наголошується, що судово-експертна діяльність науково-дослідних установ судової експертизи (НДУСЕ) у сфері інтелектуальної власності на сьогодні не обмежується судовою експертизою. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 р. № 804, захист об’єктів права інтелектуальної власності здійснюється також шляхом проведення атестованими судовими експертами експертних досліджень, результати яких оформлюються як: а) висновки експертних досліджень; б) консультативні повідомлення (висновки). Останні, враховуючи практику діяльності НДУСЕ в 2005-2018 роках, захищають право на об’єкти інтелектуальної власності при проведенні тендерних процедур і при наданні адміністративних послуг. Відзначається, що судові експертизи об’єктів права інтелектуальної власності нині є досить багатоманітними, і для усвідомлення потенціалу цього виду судової експертизи, необхідно виявити їх основні види. Універсальним методологічним інструментом для цього є класифікація (від. лат. classis «розряд» і … фіксація) судових експертиз з питань інтелектуальної власності, що є цілеспрямованою науково-практичною діяльністю щодо їх розподілу, на підставі попередньо виявлених критеріїв, на визначені види (класи) і групи судових експертиз об’єктів права інтелектуальної власності з метою подальшої систематизації. Відповідно до обраних критеріїв (від грец. κριτήριον – «засіб судження»), а саме: 1) за об’єктами права інтелектуальної власності та експертними спеціальностями; 2) за кількістю експертних спеціальностей за якими проводиться судова експертиза: 3) за видами процесуальних проваджень, у межах яких проводяться судові експертизи з питань інтелектуальної власності: 4) за суб’єктами призначення та замовлення судових експертиз з питань інтелектуальної власності: 5) за підставами і порядком призначення судових експертиз з питань інтелектуальної власності: 6) за складністю проведення судових експертиз з питань інтелектуальної власності: 7) за суб’єктами проведення судових експертиз з питань інтелектуальної власності: 8) за кількістю судових експертів, залучених до проведення судової експертизи з питань інтелектуальної власності etc, здійснюється класифікація та загальна характеристика основних видів судової експертизи з питань інтелектуальної власності. Обгрунтовуються пропозиції щодо пріоритетів і перспектив розвитку конкретних видів судової експертизи об’єктів інтелектуальної власності. Формулюється висновок, що система (з грец. σνστημα – поєднання, утворення) судових експертиз з питань інтелектуальної власності є упорядкованою спільнотою різних видів судових експертиз і їх груп, поєднаних між собою доктринальними, предметними, функціональними, структурними і іншими зв’язків, що спрямовані на захист конституційного права на об’єкти права інтелектуальної власності.