ГЛОБАЛЬНИЙ СВІТ В ПРИЗМІ ЛОКАЛЬНИХ ЦИВІЛІЗАЦІЙНИХ УТВОРЕНЬ - РУДА, Леся (Наукові праці Міжрегіональної Академії управління персоналом. Політичні науки та публічне управління, 2023)
У статті розглядають особливості цивілізаційного розвитку світу в ХХ та на початку ХХІ століть, коли інтеграційні, економічні, політичні, культурологічні процеси поєднують не тільки окремі країни, регіони, а й усе людство і стають чинником всесвітньої історії в регіональному масштабі, яке веде до становлення і розвитку взаємозв’язків між народами, діалогу між культурами, а також до появи глобальної небезпеки. Водночас, наприкінці ХХ –початку ХХІ ст. разом із глобалізацією розпочинається фінальна фаза процесу формування планетарної цивілізації. Аналіз існуючих концепцій цивілізаційного розвитку світу та динаміки змін кордонів між цивілізаціями приходить до висновку, що цивілізації можуть змішуватися, накладатися одна на іншу та включати різні субцивілізації чи локальні цивілізації. Рубіж ХХ–ХХІ століть свідчить про активізацію процесу цивілізаційної інтеграції на основі політико-економічних і культурно-релігійних зв’язків кожного регіону. Поширення процесу глобалізації, створення наднаціональних фінансово-економічних організацій та формування націо- нальних політичних утворень створює основу єдиної культурно-релігійно-інтелектуального простору який доречного розглядати через призму глобальної цивілізаційної системи. Автором зроблено висновок, що розуміння глобалізаційних процесів в призмі локальних цивілізаційних утворень формує модель глобально-локального розвитку цивілізаційної системи в ХХІ ст., що носить загальносвітовий характер включаючи в себе низку локально-регіональних цивілізацій. Втім, поділ на локально-регіональні цивілізації є досить умовним, адже кожна така цивілізація складається з низки мікроци- вілізацій. Цей тип цивілізаційних утворень входить до північно-західного та південно-східного напрямів розвитку світових цивілізацій. Глобально-локальна цивілізація за своєю структурою можлива в трьох ва- ріантах: єдиний світовий механізм зі спільною політичною й економічною сферами та з розрізненою соціально-культурною сферою; декілька великих державно-організаційних утворень, локально-регіонального характеру, що розвиваються в співробітництві з іншими утвореннями даного типу; світове співтовариство, що ґрунтується на політичній і економічній співпраці окремих регіональних утворень, які зберігають соціально-культурні особливості даних регіонів.