ДОСЛІДЖЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ВПЛИВУ ЗАСОБІВ ФІЗИЧНОЇ ТЕРАПІЇ НА ПОКАЗНИКИ АСТЕНО- ВЕГЕТАТИВНОГО СИНДРОМУ ТА ЯКОСТІ ЖИТТЯ ВНУТРІШНЬО ПЕРЕМІЩЕНИХ ОСІБ СТАРШИХ ВІКОВИХ ГРУП З ХВОРОБОЮ ПАРКІНСОНА - КУЗЬМИК, Христина; ДЕЛЬВА, Ксенія; ДУХОВИЧ, Дмитро; ШИМАНСЬКИЙ, Богдан; ІЛЬНИЦЬКИЙ, Назарій (Сучасна медицина, фармація та психологічне здоров'я, 2025)
Фізична терапія внутрішньо переміщених осіб з хворобою Паркінсона – однією з найпоширеніших нейродегенеративних патологій головного мозку у осіб старших вікових груп – є мультиаспектною проблемою, що включає медичний, соціальний, психологічний та організаційний компоненти, що зумовлює актуальність її вирішення Мета роботи: визначити ефективність впливу розробленої програми фізичної терапії на динаміку астено-вегетативного синдрому та якості життя внутрішньо переміщених осіб похилого віку з хворобою Паркінсона. Методологія. Контрольну групу склали 18 осіб похилого віку, у яких не була діагностована хвороба Паркінсона. Основну групу склали 16 внутрішньо переміщених осіб похилого віку з діагностованою хворобою Паркінсона, які проходили відновлення за розробленою програмою (терапевтичні вправи, функціональне тренування, терапевтичне навчання).Програму оцінювали за пробою з ізометричним навантаженням, індексом Кердо, аналізом спектрограми 24-годинного моніторування варіабельності серцевого ритму, Fatigue Аssessment Scale, Fatigue Severity Scale, Parkinson’s Disease Quality of Life Questionnaire-39. Результати дослідження. Результати повторного обчислення індексу Kerdo засвідчили позитивну динаміку у осіб з хворобою Паркінсона у бік балансу відділів вегетативної нервової системи (симпатичного та парасимпатичного): на 29,3% (р<0,05). Було визначено зміни позитивні зміни результатів проби з ізометричним навантаженням: динамка показника діастолічного артеріального тиску на третій хвилині дослідження в становила 19,1% (p<0,05). За даними повторної реєстрації варіабельності серцевого ритму було констатовано зменшення величини потужності в діапазоні частот LF (на 16,1%, р<0,05). Відзначено позитивну динаміку частотного відображення активності парасимпатичного відділу – хвиль HF, значення яких в основній групі покращилось на 11,9% (р<0,05). Співвідношення LF/HF покращилось в основній групі на 25,1% (p<0,05). Ідентичні тенденції були визначені для динаміки індексу Баєвського – на 36,7%. Результатом застосування програми було зменшення відчуття втоми досліджуваного контингенту осіб до помірного рівня за параметрами Fatigue Аssessment Scale – на 25,5% (р<0,05). У порівнянні з первинним обстеженням значно зменшилась важність втоми за Fatigue Severity Scale (на 18,2%, р<0,05), але не було досягнуто параметрів осіб контрольної групи (р>0,05). У пацієнтів основної групи виявлено статистично значуще (р<0,05) відносно первинного покращення шкал PDQ–39 «Мобільність», «Повсякденна активність», «Емоції», «Тілесний дискомфорт». Висновки. Внутрішньо переміщені особи похилого віку з хворобою Паркінсона потребують розробки програм фізичної терапії з урахуванням та корекцією астено-вегетативних проявів та погіршеної якості життя.